SUPERMAN: NEÎNLĂNȚUIT
Traducere: Reef addic7ed.com
Retragerea! Retragerea! Jos, jos, jos!
Mersi. Ar fi păcat să ratez priveliștea.
Știi, copoii păreau a nu te place prea mult, dră Lane.
- Riscurile meseriei. - Mie-mi spui?
Deci, cam ce pescuiți voi? Închisoare pe viață sau glorie eternă?
Ar trebui să fii atentă ce spui, doamnă. Nu pari a ne fi de prea mult folos.
Fără supărare, dar trebuie să fii tare tolomac să faci atâta zarvă în Metropolis.
A, n-ai auzit? Cutremur de 7,2 în Belize de dimineață.
Superman e ocupat, iar noi tocmai plecăm.
- Dar știi că zboară repede, da? - Ne-ncercăm norocul.
- Să-mi... - Plus că mai e încă cineva.
- "Încă cineva"...? - Vara lui Superman. N-ai auzit?
- Nu, n-am auzit! - Păi ar trebui să-mi citești rubrica.
Nu cunoști prea multe adolescente, nu-i așa?
Răzvrătite, supărate pe lume, nu-și cunosc propria putere...
Ai dat de mare belea.
Ia stai. Muierușca face pe polițaiu-ăl rău?
E doar în vizită.
Metropolis e pajiștea mea.
- Sunteți bine, dră Lane? - Sunt acum, Superman.
Faină, ținuta.
Mersi. Dacă știam că voi fi răpită, poate renunțam la tocuri.
Centura de siguranță...
Ajunge!
Hai să-ți explic cum facem.
Mai vrea și altcineva să mă educe?
Kara, ce dracu' încercai să demonstrezi acolo?
Opream tipi de-ăi răi. Cu asta ne ocupăm, nu?
Îi oprim, nu-i ciomăgim.
Nu-mi ține teorii, Kal. Oricum sunt mai mare decât tine.
Nu. Se poate să fi părăsit Kryptonul așa, dar nu mai ești.
Gaura de vierme m-a adus pe mine aici mai repede.
- Dar nu-i corect. - Spune-i-o lui Einstein.
- Cui? - Unul isteț, a trăit pe Pământ...
- Fă-ți temele. - De ce nu ți le faci tu?
Poftim...?
Ți-ai petrecut întreaga viață pe planeta asta.
Tu ai crescut cu puterile astea. Îți mai amintești măcar de Krypton?
De părinții tăi? De ai mei...?
Numai puțin.
Păi, pentru mine a fost cu numai câteva luni în urmă.
N-aveam puteri. Nimeni nu avea.
Și când se întâmplau lucruri rele, eram neputincioși.
Kara, nu pot ști decât dacă îmi spui tu.
Întreabă oamenii obișnuiți de colo cum se simt când îi terorizează tipi ca ăia.
Am puteri acum.
Și le voi folosi.
Aici Supravegherea Spațială a SUA.
Avem un obiect necunoscut ce aterizează spre sud-vestul Statelor Unite.
Ultimul contact cu satelitul de comunicații VN59.
GODSS, poți obține o imagine?
- Adolescenții... - E o chestiune de calibrare.
- E copil bun, va învăța. - Deci, tu ce scuză ai?
- Adică...? - Te-ai oferit să fii ostatica lor...?
- Păi, mai bine eu decât altcineva. - Trebuie să încetezi cu lucruri de-astea.
Nu, ceea ce "trebuie" este să obțin subiectul.
Alți reporteri își fac meseria fără să-i salvez eu de fiecare dată.
"Alți reporteri" nu au accesul pe care-l am eu.
La subiecte? Sau la mine?
Și, și.
Cred că-i îngrozitor să fii tu.
Cel mai puternic om din lume și tot nu-ți poți controla femeile din viața ta.
Kent!
- Tu nu ești Kent. - Îi lăsam doar un bilețel.
Crezi că se va supăra dacă-i folosesc DVD player-ul? Al meu e...
L-am stricat pe-al meu.
- Doar voi nu sunteți pe felie...? - Ce te face să-ntrebi?
Da, nici nu credeam.
Am o mică teorie vizavi de Kent. La ce secretos e cu viața lui privată...
Da...?
Întreabă-l dacă are o iubită, că nu primești un răspuns clar.
Nu prea e nici cu sportul, dar e în forma aia grozavă...
Zic și eu, numai.
- Deci, povestea ta care-i? - A mea?
Știm că nu ești cu Kent.
A, doar că... mă gândeam că întrebi de Clark fiindcă ești tu...
Eu...? Auzi, ascultă, iubito.
Oricând vrei dovezi că mă scol la salut, dă-mi numai de...
A, scuze. Tot am vrut să dau aia la reparat.
Lois, vrea să ne vadă Perry.
Ritmul inimii, respirația, temperatura pielii...
- Ce, ești supărată pe mine? - Mare figură ești.
- Nu-mi pasă ce crede el despre mine. - Știu asta.
Mă mir că nu te-ai gândit la asta tu însuți, e acoperirea perfectă.
Atunci, ce-i?
Nu vrei să știe nimeni că suntem împreună
dar, în același timp, nu lași alți tipi nici să vorbească măcar cu mine?
Mă simt de parcă aș ieși cu propriul meu obsedat.
El...? Lombard? Ți-ai dori ca tipul ăla să se dea la tine?
Nu, nu asta era ideea. Ideea e că trebuie să te relaxezi nițel.
Credeam că-ți plăcea când îți săream în ajutor.
Așa și pare, la felul în care îți asumi riscuri inutile.
Când cad dintr-un avion, salvează-mă.
Mă descurc cu porcul biroului când îmi face ochi dulci.
E ca și când nu faci altceva decât s-o aperi pe biata Lois.
- Și ce-i rău în asta? - N-am nevoie de apărare!
Ciuliți urechile, oameni buni!
Un fel de... chestie cade peste Arizona.
...Relatează despre un obiect neidentificat,
estimat momentan a se prăbuși undeva în suburbiile din nordul Phoenix-ului.
- Forțele aeriene... - Tre' să plec.
- Du-te. - Vorbim mai târziu.
Du-te...!
Chiar am simțit asta...
Un transmițător...
Fără sunate acasă!
Încă nu-mi vine să cred că-i mâncați pe ăștia.
Crede-mă, scumpo, în Kansas, slănina e printre grupele alimentare de bază.
Poate-ți prăjesc nițică, mâine dimineață.
E-n regulă.
Vino, încep să piște țânțarii.
Pot să scap de astea? Nu-i nimeni cât vezi cu ochii.
Sigur.
Știu că-mi vrea binele Kal, dar asta nu sunt eu și gata.
Presimt că nu rămâi suficient de mult prin Smallville
pentru a-ți trebui identități secrete.
- Sper că nu par nerecunoscătoare. - Nu scumpo, nici nu ești.
Îl știi pe Clark. El vrea mereu ce-i mai bine pentru alții.
Cred că el crede că istoria se poate repeta.
Dar noi suntem diferiți, fiecare.
Tata și cu mine nu-ți putem ține locul părinților, știm asta.
Suntem mult prea bătrâni, în primul rând. Și la fel ești și tu.
Ține minte doar că ești însemnată pentru noi
și că vei avea mereu o casă aici atunci când vei avea nevoie.
Mersi.
Știu că poate fi îngrozitor de plictisitor pe-aici,
dar omul are uneori nevoie de asta.
Lui îi convine.
...într-un robot care l-a atacat pe Omul de Oțel.
Am primit înregistrările astea de amator de la locul întâlnirii.
Dumnezeule, ce-ar trebui să...
Kara...?
Cât de mult poți mări fără să pierdem din detalii?
Măi, ia te uită.
Ea ce caută?
Auzi, eu nu mușc.
Cred că ai pus-o pe fugă.
Se-ntoarce ea... Mereu se-ntorc...
Kal!
- Kal, unde ești? - Aici.
Kara, e doar un robot.
- Știu. Mai sunt și alții? - Nu cred.
Auzi, ești bine?
Unde era puștoaica aia indestructibilă cu care mă certam acum câteva ore?
Kara, indiferent ce-o fi, e nefuncțional. Nu va face niciun rău.
Te înșeli.
Tu i-ai mai văzut.
- Cu duiumul. - Pe Krypton?
În Kandor, capitala. În ziua în care a dispărut.
- A dispărut un oraș întreg...? - A fost luat.
- Nu înțeleg. De către cine? Cum? - Își spune Brainiac.
Eram în Kandor, vizitam prieteni când chestiile astea au atacat.
Roboții erau pretutindeni.
Armata noastră a aruncat în luptă tot ce aveam, dar erau de neoprit.
La început ucideau oameni la întâmplare.
Apoi, descărcând cunoașterea noastră și învățând despre noi,
și-au dat seama pe cine să păstreze și pe cine să ucidă,
pe cei pe care-i considerau inutili.
- Zor-El! Alura! - Kara! Veniți!
Prietenii noștri au încercat să ne ajute să scăpăm.
Am fost despărțiți însă prin caverne.
Nu văzuserăm ființa din interiorul navei, chestia care-i comanda.
Nu cred că o mai văzuse nimeni și apoi să supraviețuiască.
Nu...!
Thara, Ak-Var!
Trebuie să ne scoateți de-aici, Zor-El. Noi nu putem ieși.
Vă rugăm, ajutați-ne! Vă rugăm!
Temându-se că s-ar putea întoarce, părinții mei m-au trimis pe Pământ,
după ce tata și alți savanți au descifrat memoria roboților lăsați în urmă.
Așa au aflat că se numea Brainiac. Au aflat asta din tehnologia lui.
Au plănuit să-l găsească, să-l înfrunte. Să aducă înapoi oamenii din Kandor.
E bine, e bine...
- Eram cu toții atât de neputincioși! - Știu.
Nu vreau să mă mai simt așa niciodată. Nimeni n-ar trebui.
Dar dacă chestia aia e aici, se va întâmpla totul din nou!
Nu. Voi avea grijă să nu se întâmple.
Te duci după el, nu-i așa? Kal, nici nu știi cu cine ai de-a face!
Precis prin sondele astea caută planete.
Iar dacă asta n-a contactat-o, alta o va face într-o bună zi.
Trebuie să închei ce a început tatăl tău.
Izolez semnalul acestui robot, scanez după alții ca el și dau eu primul de Brainiac.
În plus, dacă ai dreptate, ar putea fi o sută de mii de kryptonieni
vii și blocați pe nava aia.
Și dacă apare cât ești tu plecat? Dacă nu te mai întorci niciodată...?
Va trebui să ai tu grijă de lucruri pe-aici.
Până mă întorc eu.
Ce te face să crezi că sunt pregătită pentru asta?
Va trebui să fii.
Ai ratat marele anunț al lui Perry. E bunic.
Keith și nevastă-sa au o fetiță. O vor boteza Alice.
Asta-i grozav.
Vreau o viață normală, Clark.
Păi nu știu dacă viața cu mine va fi vreodată "normală".
Știi ce vreau să spun, vreau să fac lucruri obișnuite cu tine.
Să ne luăm un loc împreună, să ne împrietenim cu cupluri.
Cândva să ne căsătorim, poate, să avem copii, eu știu...?
Am mai vorbit despre asta. Dacă ar afla cineva, ai fi în pericol.
Nu vorbesc despre oameni care să știe că sunt cu Superman.
Spun numai ca ei să știe că sunt cu Clark.
Și dacă într-o bună zi se află că sunt aceeași persoană?
Ne descurcăm noi cumva! Sunt în pericol tot timpul, Clark.
Și nu-s prea încântat nici de asta!
Dar ce, crezi că mie-mi place să te împart cu întreaga lume?
Întrebându-mă zi de zi dacă vreun nebun descoperă în sfârșit cum să te ucidă?
Dar eu nu-ți spun să nu-ți faci meseria, iar tu nu-mi poți spune mie să nu o fac.
- Nu poți compara ce fac... - Ba da, pot.
Frica asta e problema ta. Nu a mea.
Nu poți păstra lumea în siguranță pentru mine tot timpul.
Nu și dacă asta ne va împiedica să ne trăim viața.
- Și dacă tot insiști... - Lois, trebuie să plec pentru o vreme.
"Să pleci" în sensul "la ai tăi, în Kansas",
sau în sensul "undeva dincolo de Nebuloasa Crabului"?
Mai degrabă al doilea. Putem rezolva asta când mă întorc?
Bărbații... Mereu găsesc o scuză să plece când lucrurile devin serioase.
Firește, tu ești singurul care dispare la propriu de pe fața pământului.
Raportul membrului Zor-El către Consiliul Științific.
Deși încă nu avem o înregistrare vizuală a creaturii Brainiac,
am stabilit că este de pe o planetă numită Colu.
Născut pe deplin organic, Brainiac și-a încorporat
adausuri cibernetice extinse în aparatul său scheleto-motric.
Metoda sa este să exploreze galaxia,
să-și încarce cunoașterea lumilor întâlnite în propriul său nod neural,
și apoi să distrugă acele lumi.
Dacă Brainiac a păstrat în viață oamenii din Kandor rămâne un mister.
La fel și de ce nu a distrus Kryptonul cu totul.
Fratele meu, Jor-El, are teoriile sale
despre cum planeta noastră se apropie de sfârșitul său natural.
Poate Brainiac a detectat asta și s-a scutit de acest efort.
Oprim redarea. Am identificat o compatibilitate frecvențială.
Sistemul solar din față.
Unde-i Brainiac? Cum funcționează asta?
Oamenii ăștia plecau!
Eu sunt nouă pe-aici. Poate asta va clarifica mesajul.
...A obținut această înregistrare de noaptea trecută
cu Supergirl luându-se de traficanții de carne vie din Coreea de Nord.
De la lorzi ai drogurilor mexicani la genocide din Africa,
Supergirl pare a fi într-o campanie de una singură în absența lui Superman.
Da, pretutindeni în afară de aici.
De ce dispare Superman așa, vreme de săptămâni?
O fi un motiv. Să se asigure că rasa umană își poate purta singură de grijă?
- Mai sunt și alte lumi pe care le apără? - Păi crezi că... ne înșală?
Să-ncercăm ceva: "Răceala lui Superman". Lois, bate monedă pe asta.
- Chiar trebuie? - Păi cine altcineva, Kent?
Probabil și el "ne înșală".
Catalogare planetă Laroo.
S-au identificat trei specii conștiente de sine.
Așteptați.
Cunoașterea a fost încărcată. Analiza specimenului, în curs.
Așteptați.
Specimen activ. Trimitere unități de reprimare.
Analiza specimenului, finalizată.
Depozitare specimen.
Calea Lactee...
A poziționat fiecare oraș potrivit planetei de proveniență.
Atunci Krypton ar fi...
Kandor...
Avea dreptate Kara.
Serios...?
Te pui pe tine în centrul galaxiei? Cam egocentric, nu găsești?
Deci, tu trebuie să fii Brainiac.
Bine.
Identifică-te.
Încearcă să-mi ceri frumos.
- Kryptonian. - Nu le ai cu sociabilitățile, nu?
Nu ar trebui să exiști în afara controlului meu.
Scuze că te dezamăgesc.
Nu am distrus Kryptonul după ce mi-am încărcat specimenele,
fiindcă planeta urma să se distrugă singură.
Tu exiști fiindcă ți-am permis eu să exiști.
Sper că nu aștepți un "mulțumesc".
- A fost o greșeală. - Ba bine că nu.
- Ce ești? Cine te-a făcut pe tine zeu? - Îmi pui asemenea întrebări?
Ridicol.
Eu sunt cunoașterea și tăria a zece mii de lumi.
Sunt și carne și mașină. Eu devin totul.
Iar tu, sosirea ta nu e decât o rară ocazie de amuzament.
Și îmi oferă ocazia de a corecta acea greșeală.
Vei fi integrat în orașul-specimen de pe Krypton, acolo unde ți-e locul.
Nu, mersi.
Nu era o solicitare. Zbaterea ta e penibilă. Ești slab.
Mintea ți-a fost scanată complet.
Abilitățile și slăbiciunile tale sunt ca o carte deschisă.
Ai trăit pe o altă planetă cu viață inteligentă.
Pe Pământ.
Racheta kryptoniană pe care am găsit-o în derivă - a ta.
Da, sistemul său de navigare conține poziția Pământului.
Intrare în baza de date a unei noi planete de achiziție.
Schimbare curs.
Pregătire simulator ecologic.
Nu!
Mi-ai adus încă un dar, kryptonianule.
Poate că, a te lăsa să trăiești nu a fost o greșeală, până la urmă.
Kandor...
Jim, mai ai ceasul ăla pe care ți l-a dat Superman?
- Sigur, dar nu cred că... - Nu strică să încercăm.
Dră Lane, dacă Superman era prin zonă, ar fi răspuns cargobotului deturnat ieri.
Și incendiului de pe Strada 3.
Ce-i zgomotul ăla?
A, scuze.
Așa: Jimmy, Supergirl. Supergirl, Jimmy. Mersi de ajutor, Jim.
- Pe ea voiați s-o sunați? - Da. Rămâne-ntre noi, bine?
Sigur.
- Bun, sunt aici. Ce-i? - Unde te grăbești?
Bun, uite. Noi două nu ne știm prea bine, încă,
și presupun că Superman nu ți-a spus, dar poți discuta cu mine.
Știu că el e Clark. Eu sunt...
Iubita lui.
Nu mi-a spus.
Da, tipic lui Clark.
I-a luat un an să le spună alor lui. Deci uite care-i chestia.
Cât toți îți aduc osanale că dai capace prin întreaga lume...
Erau mardeiași. Mardeiașii ar trebui pedepsiți.
Exact. Bravo, soro. Dar, între timp, cred că ai evitat Metropolisul.
Deci ce știi tu și noi nu știm?
Și ce legătură are asta de-a face cu Superman?
- Ține la tine? Ar vrea să trăiești? - Cred că asta-i ideea de bază.
Atunci pleacă din Metropolis.
Mergi la Kenți, în Smallville, undeva unde te poate găsi după.
"După"? După ce?
Mai știi chestia care a căzut din spațiu chiar înainte ca el să plece?
- A-ha. - Era o sondă. Un cercetaș.
Și s-a dus să-l găsească pe cel care l-a trimis?
Brainiac.
Fiindcă, altfel, acest Brainiac ar veni el aici?
Iar Metropolisul este exact genul de oraș pe care l-ar lua.
"L-ar lua"? Ca pe un suvenir? Și ce, tu ai de gând să-l lași?
- Kal s-a dus să-ncerce să-l oprească. - Păi tu nu pari prea încrezătoare.
Dacă eșuează Kal, eu n-aș putea face absolut nimic.
- Deci n-ai de gând nici să încerci? - Îmi pare rău.
Nu spun că ar fi corect. Doar că...
Am mai trecut odată prin asta și nu o pot face din nou.
Trebuie să fi fost cea mai cruntă zi a vieții tale.
Uit mereu că ești încă doar o...
Nu-s obișnuită ca cineva cu puteri ca ale lui să fie speriat.
Sau, oricum, s-o și arate.
- Îmi pare rău. - E-n regulă.
Știu că nu ar trebui s-o arăt.
Kara... e în regulă.
Există un tiran războinic somalez...
Du-te.
Fă-mi legătura la Pentagon.
- Salut. - Scuză-mă.
Un soare roșu...
Nu am prea mult timp. Care-i cel mai scurt drum spre marginea orașului?
Noi nu ne apropiem de marginea orașului.
Ai venit de pe Krypton? E totul bine acolo?
Scuze, vă voi scoate pe toți de aici. Dar acum trebuie să ies eu, repede..
Te rugăm, nu poți spune asemenea lucruri. Vor veni!
Voi vă dați seama unde sunteți?
Sunteți prizonieri. Întreg orașul e pe o navă.
Trimitere santinele.
Cetățeni, conversația voastră a devenit subversivă.
Vă rugăm să vă ajustați corespunzător.
Da, bineînțeles. Cel nou nu știe.
Vă ține la respect
Vorbiți cu mine de data asta!
Retragere santinele.
Îmi pierd puterea. Trebuie să plec de-aici cât încă mai pot.
Îmi pare rău, nu se poate pleca. Am încercat și noi, pe la început.
Până la urmă am acceptat, și vei accepta și tu.
Păi, trebuie că erați copii pe când s-a întâmplat.
Nu, nimeni nu îmbătrânește aici. Avem aceleași vârste de la capturare.
Chiar și...
Dar au trecut peste 30 de ani.
Spune-ne, cum e pe Krypton? Ne temem că a fost distrus.
A fost. Îmi pare rău...
Atunci, cei ce-au venit din Argo City aveau dreptate.
- Cine-a venit din Argo City? - Au apărut cum ai apărut și tu.
La scurt timp după ce Brainiac a luat Kandorul.
Era printre ei un cuplu, unii, Zor-El și Alura?
Mare Rao... Arată exact ca tatăl său.
De necrezut. Servesc mâncare kryptoniană.
Pe-aproape..
Păi, n-avem pământ să ne cultivăm hrana. N-avem izvoare cu apă dulce..
Brainiac ne dă tot ce ne trebuiește...
Și nimic mai mult.
Destul cu asta. Te rog. Mai spune-ne de Kara.
Are... ceva probleme de adaptare la noua lume, dar va fi bine.
- Și tu? Tu cum te-ai adaptat? - Pentru mine a fost mai ușor.
E singura lume pe care o cunosc.
- Am o familie, prieteni și... - Pe cineva aparte.
- Care mă scoate din minți uneori. - Bine de știut că-i la fel peste tot.
Și cum de ați ajuns voi aici?
Studiam sondele lui Brainiac, să adunăm informații despre el.
Să ne ajustăm tehnologia ca să-l găsim și să-l angajăm în luptă.
Credem că, făcând asta, l-am determinat să se întoarcă.
Ne supraveghează constant. Ne ascultă fiecare cuvânt.
- Însăși conversația asta e "subversivă". - Ca să nu scăpați niciodată.
E mai mult de-atât. Cred că e o eroare în programarea lui.
Miezul ăla de cyborg dinlăuntrul lui. Vrea să știe tot ce e de știut în galaxie.
- Așa zicea. - Dar asta-i imposibil.
Lumile sunt ființe vii. Cunoașterea lor crește și se schimbă mereu.
Așa că el trebuie să le oprească.
Să le transforme în aceste versiuni false.
Nu poți controla o ființă vie fără să distrugi tot ce e viu în privința sa.
Așa că întregul său sistem e o minciună.
Brainiac se îndreaptă spre Pământ.
- Trebuie să... - Kara e în pericol.
Am face orice, dar ce am putea...?
N-avem nicio unealtă, nicio cale de scăpare...
S-a asigurat să fie așa.
Poate i-am putea folosi propriile unelte împotriva lui.
Auzi, Brainiac? Încă mai am ceva snagă în mine.
Ce se află sub strada asta?
Ai mașinării care susțin înșelătoria asta?
Chiar vrea să apară roboții!
Cetățene, comportamentul tău a devenit subversiv.
Încetează-ți activitatea imediat, înainte de a fi siliți să...
Subversivizează asta.
Retragere santinele avariate.
Mă întorc după voi. Promit.
Auzi, urâtule?
- Nerodule... - Gura.
Asta nu te va opri de tot. Trebuie să te oprească doar suficient.
Mă subestimezi. Vei muri.
Iar noua ta lume va fi a mea, așa cum este și lumea ta veche.
Ești neînsemnat în comparație cu mine. Eu sunt totul. Tu ești doar pumni.
Atunci când trebuie să fiu.
Sala motoarelor.
Mamă, tată! S-a întors! Clark s-a-ntors acasă!
Kal! Kal? L-ai găsit?
- L-am găsit. - Spune-mi că-i mort.
L-am dezactivat pentru moment. I-am avariat nava.
Kal, asta nu-i suficient.
Nava lui avea mii de orașe pe ea, milioane de vieți.
Trebuie eliberate toate și găsite noi planete pentru ele.
Deci a păstrat orașele...
Sunt vii! Thara! Toți oamenii aceia!
Și asta nu-i tot. Kara, și părinții tăi sunt acolo.
Am petrecut ceva timp cu ei. Abia așteaptă să te vadă.
Cum? Ce facem?
Știu o planetă locuibilă, cu un soare roșu asemeni celui al Kryptonului.
Noi doi îi vom duce acolo.
Ce este?
S-a întâmplat ceva în Metropolis.
Ce este aia?
Auziți, ce se petrece...?
Nu...!
Se întâmplă și aici.
Se întâmplă din nou.
Ia un loc, cap-robot!
Haide. Mișcare!
Trebuie să ne ducem.
- Nu pot. - Am nevoie de ajutorul tău.
Luăm Kandorul. Îi luăm pe părinții mei. Găsim o altă planetă, cum spuneai!
Kara, dacă fugi, nu se va opri niciodată. Dar aici, pe Pământ, ai puteri.
Asta-i șansa ta să lupți cu el. Îl putem învinge.
Ar putea fi sfârșitul lumii, Lane.
- Noi doi, ai vrea să...? - Nicio șansă.
Superman!
Lois...
Ce nerușinare...
Revendic lumi de secole înainte ca tu a te naște.
Credeai că ai rezolva ceva decuplându-mă de la nava mea.
N-ai reușit să înțelegi. Nava asta sunt eu.
Construită în jurul meu.
O extensie a mea.
- Pământul... - Lasă Pământul.
Nu era diferit cu nimic.
Nu avea ce să-mi ofere.
Mi s-a părut de prisos.
Lois...
Dezgustător...
Iubirea ta față de oameni este îngrețoșătoare.
Kara...
Da... Celălalt kryptonian pe care îl voi păstra.
Îmi va trebui cel puțin unul.
Iar tu s-ar putea să nu supraviețuiești.
Acum vei vedea o străfulgerare a ceea ce sunt eu.
Câte lumi crezi că poate procesa mintea ta firavă până să se facă scrum?
Aș spune că mai puțin de una.
Așa... Opune-te...
Îți vreau creierul funcțional suficient cât să-mi spună încă un singur lucru.
Unde ai pus Kandorul.
Schimbare curs...
Spre Polul Nord al planetei.
Înseamnă că nu ai distrus Pământul.
- Curând. - Și Metropolisul...?
E aici...
Dar nu pentru mult timp.
Atașamentul tău sentimental este grotesc.
Chiar și tu trebuie că-ți dai seama cât de netrebnici sunt.
O lume atât de sălbatică...
Realizările lor științifice, neînsemnate. Armele lor, neimpresionante.
Gândul că doi kryptonieni au ales această planetă drept casă îmi face greață.
Ce ți-o fi putând oferi oare Pământul ție?
Ceva despre care ție ți-ar fi imposibil să știi.
E casa mea.
Inima mea.
Îmi dă tărie...!
Rostogolește-te în iad.
Kara, trezește-te!
Kal...?
- Asta e nava lui? - E-n regulă.
Suntem în interiorul...
Gunoi kryptonian, deja ai eșuat.
Eu sunt cunoașterea și tăria a zece mii de lumi.
Nici tu, nici Metropolisul nu veți părăsi vreodată această navă.
În curând voi lua Kandorul, iar apoi îți voi distruge lumea cu un gând.
- Mai vedem noi. - Tu nu vei mai vedea nimic.
Căci nimic tu ești. Un specimen de disecat.
- Un gen de analizat. - Băi, prizatule!
Vorbești prea mult.
Kal!
Inițiere provocator solar.
Lansare provocator solar.
E o rachetă. Se îndreaptă spre soare.
Dacă ajunge acolo, Pământul va fi distrus, și Kandorul odată cu el.
Mă duc!
Ajunge! Am să mă lipsesc de Kandor. Am cunoașterea Kryptonului.
Cât despre specimene, tu vei fi de-ajuns.
Toate eforturile tale au fost zadarnice.
Chiar și de-ar ajunge racheta, voi lansa alta.
Ți-am găsit schepsisul, să știi.
Oare...?
Mi se pare foarte improbabil.
- Nu părăsești niciodată nava asta. - Nici nu am trebuință.
Tot ce-mi este necesar se află aici.
Unchiul meu avea dreptate. Ai o eroare de programare.
Prea-bine, kryptonianule. Îți intru-n joc.
Povestește-mi.
Mai bine să-ți arăt!
Am văzut-o când eram în Kandor.
Am văzut-o când îți descărcai lumile în capul meu.
Tu nu prea cunoști lumile astea.
Cunoști doar versiunile lor îmblânzite de prin sticle.
Ai date, cunoaștere științifică, dar nu cunoști sensul adevărat al vieții.
Asta... Auzi?
E o autostradă, la 80 km de aici.
Frunze ce ruginesc și cad. Un mic avion ce decolează.
Copilași ce se joacă prin curțile lor.
Mirosul de pâine proaspătă din bucătăria cuiva.
Libelule prin aer...
Le auzi și tu...?
Vezi și tu totul...?
Mare lucru, nu-i așa?
Toată activitatea asta... Tot haosul ăsta...!
Cum te izolezi de el?
Eu am învățat să trăiesc cu el. Dar tu nu poți, nu-i așa?
Nu poți face față lucrurilor pe care nu le poți controla.
A... Iar acela este noroi.
Privește-l numai... Goange și viermi și bacterii...
Le vezi?
Le miroși?
Le simți?
Mărețul și puternicul Brainiac...
- Nu... Ia-le de pe mine...! - Nevoia aia de a controla totul...
De a cunoaște totul... Creierul tău gigantic nu poate cuprinde.
Ascunzându-te în nava ta micuță, ca un laș...
Ai devenit slab.
Bravo, fetița...
Bun-venit pe Pământ.
Bun-venit în Metropolis, căminul lui Superman
Kara...!
- Ușor... - Mulțumesc.
- Credeam că te-am pierdut. - Ciudat. Fusesem aici tot timpul.
E-n regulă.
Aveai dreptate.
- Știam eu. - Da, sigur...
Credeam că voiam o lume unde te puteam ține mereu în siguranță.
Și nu o mai vrei așa de-acum?
Nu asta am vrut să spun.
Fiindcă acum mi-ar prinde bine puțină siguranță.
Tot ce vrei, îți promit.
Nu vreau să te opresc vreodată să fii cea care ești.
Știi că te abați de la subiect?
- Știu. - Nu că m-ar deranja...
M-am gândit că ți-ar plăcea.
Deci? Tu ce vrei?
Mărită-te cu mine.
Traducere: Reef addic7ed.com